Чакал и костенурка
Приказка на суто-чвана

Превод от руски: Атанас Далчев, 1979

chitanka.info

Знае се: чакалът обича да си хапва месце от малките животинки и не минава ден да не излезе на лов. И ето веднъж костенурката срещнала един син жерав и му рекла:

— Трябва да помислим за чакала! Той ще дойде, ще ме сграбчи и ще ме изяде! Научи ме какво да правя.

Жеравът отговорил:

— Когато дойде чакалът, хвани се по-здраво за опашката ми и ще отлетим заедно.

И ето, когато чакалът излязъл пак на лов и бил вече близо, костенурката се хванала здраво за опашката на жерава със зъби — нали няма ръце! Жеравът се вдигнал във въздуха заедно с костенурката. А чакалът, щом видял това, взел да ругае костенурката:

— Тфу! Колко сбръчкана и стара е тази костенурка — викал той и обсипвал костенурката с обидни думи.

Търпяла, търпяла костенурката, но накрая не издържала и извикала:

— Лъжеш! Не съм стара и не съм сбръчкана!

И тогава изпуснала от зъбите си опашката на жерава и паднала на земята. Приближил се до нея чакалът и я попитал:

— Кой, според тебе, лъже?

Заплакала костенурката:

— Не говоря за тебе, о, мой по-голям брат!

Но чакалът завчас я сграбчил и изял.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

Лого на Моята библиотека
http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.